I voodoomytologin är ormen symbol för jorden.
Regnbågen är symbol för himlen.
Mellan dessa båda måste alla varelser leva och dö.
Men eftersom människan har en själ kan hon bli fast
där döden bara är en början.
Det som följer är baserat på en sann historia.
Christophe.
AMAZONDELTAT 1985
Anteckningar. Dr Dennis Alan, botanisk expedition till Rio Negro,
15 augusti 1985.
På besök hos shamanen An Hango,
som anses vara den mäktigaste voodooprästen i Amazonas.
Det är något underligt i luften idag. Till och med min pilot är nervös.
Om jag var vidskeplig skulle jag säga att något väntar på mig.
Shamanen känner det också. På sitt eget galna sätt vill han
visa mig vad det är.
Jag säger att jag uppskattar det. Harvard tackar honom.
Hans trolldrycker är medicin som kan hjälpa många människor.
Han vill att du dricker det. Det är något han vill du ska se.
Vet du vad du ser om du dricker den smörjan? Stjärnor, amigo.
Kom så åker vi.
En liten färdknäpp.
Det är gott. Mycket gott.
Tack.
Nej.
Sluta.
Hallå?
Julio.
Där är du. Jag trodde du stuckit utan mig.
Hyggligt, du.
Något mycket ondare och mäktigare än shamanen och hans män
har dödat min pilot.
Jag vet det lika klart som jag känner mörkret och kylan krypa inpå mig.
Jag har varit hemma en vecka när jag blir uppringd av min professor och vän,
Earl Schoonbacher.
Han är konsult för ett läkemedelsföretag
och har ett intressant jobb att erbjuda mig.
Dennis, det här är Dr Cassedy, chef för Boston Biocorp.
- Angenämt, sir. - Trevligt att träffa dig.
Verkligen trevligt.
Jag är imponerad. 30 mil genom Amazonskogen, till fots, ensam?
Inte ensam. De visade honom hans djur-ande, hans totem.
Jaguaren vägledde honom tillbaka, välbehållen.
Ja, här på Boston Biocorp,
sysslar vi med vetenskap och medicin, inte magi.
Så det kvittar om du kom i en Jaguar eller en Mercedes-Benz.
Det som intresserar mig är att du hade med dig örter och naturmediciner
som ingen annan kunnat samla.
Vad vet du om zombifiering?
- Ursäkta? - Zombifiering.
Att skapa zombies. Levande döda.
Sånt har jag bara sett på teve.
Här är dödsattesten för Christophe Durand,
och här är läkarrapporten.
Durand hade ingen puls, inga hjärtslag, ingen andning,
ingen pupillreflex, inga hjärnimpulser, ingen smärtreaktion, och han begravdes.
Han lades i en kista och begravdes.
Dödsattesten är daterad för sju år sedan.
Det här fotot togs förra veckan på en klinik i Port-au-Prince på Haiti.
Mannen är Christophe Durand. Samme man, och vid fullt liv.
Kanske Durand hade en tvilling.
Nej.
Misstag på sjukhuset. Ni vet, rätt namn, fel lik.
Nej.
Nej, vi kollade med Dr Duchamp, doktorn som sände oss fotona.
Om du inte gillar ordet "zombie", välj ett annat.
Men faktum är att någon uppväckte honom från de döda.
Och jag vill veta hur de gjorde det.
- Du tror verkligen på det? - Det gör haitierna.
En drog.
Då måste det vara en drog, va?
Narkosmedel. Det är vad jag tänkte.
Ett narkosmedel som kommer revolutionera läkekonsten.
Om man kunde upptäcka den där zombiedrogen?
40-50000 personer om året dör på operationsbordet,
inte på grund av ingreppet utan på grund av narkoschock.
40-50000 liv om året kunde räddas enbart i USA.
Och ännu fler världen över, med rätt marknadsföring.
Det kan vara något mer komplicerat än en drog.
Det kunde vara bevis för att det finns en själ.
Hör på, Schoonie, var sitter själen, då?
Under motorhuven? Intill batteriet?
Nej, själen börjar och slutar med hjärnan.
Den här drogen, det är något alldeles nytt.
Vi har ingenting som kan föra någon in i döden och sedan ut igen.
Och allt vi behöver göra är att ge oss ut och hämta den.
Det här är ett av de fattigaste länderna i världen.
Det hänger revolution i luften. Det styrs av en hänsynslös diktator.
Så jag hade väntat mig en viss känsla av förtryck.
Men jag hade inte väntat mig att den mörka närvaron av Amazonas
skulle överväldiga mig så med detsamma,
lika påtagligt som en kall hand på axeln.
Och jag väntade mig inte att Dr Duchamp skulle se ut
som Dr Duchamp gjorde.
Dr Duchamp?
- Bonjour, je m'appelle... - Dennis Alan, jag vet.
Ja, jag är väl lätt att känna igen i den här folkhopen.
Jag skulle ha känt igen dig i...
- Ursäkta? - Vi kanske borde gå in och prata.
Det där var Tontons Macoutes. De vet att du är här, förstås.
Är du säker på att handklovar är det bästa?
500 patienter, tre doktorer, 15 sköterskor.
Tillräckligt med Thorazine för en vecka.
Handklovar är det enda som Duvalier ser till att det finns nog av på Haiti.
Det här är Margrite.
- Jag väntade mig... - Efter tre dagars sjukdom,
dog Margrite och fick en begravning i byn.
Ingen dödsattest, men vi har vittnen.
Det var för 15 år sedan.
I augusti förra året hittades hon omkringströvande på marknaden.
Hennes bror kände igen henne på ett födelsemärke.
En klassisk zombie.
Hon kan inte säga oss någonting.
Christophe Durand, vars dödsattest jag såg,
- kan tala, eller hur? - Ja.
Han kan till och med lite engelska. En stor del av hans minne är intakt.
Jag skulle vilja träffa honom genast.
En varning, det var vad jag såg i de ögonen.
Jag vet inte vad, men jag blev kall ända in i märgen.
Marielle bad mig träffa en man som var mäktig inom politik och voodoo.
Han är en riktig voodoopräst, men han driver också en nattklubb för turister.
Lucien Celine gör faktiskt lite av varje, utom ger ifrån sig information.
Ni har kommit en bra kväll, monsieur.
Andarna är glada ikväll.
Vi frågade om Christophe Durand.
Lucien, varför är du så besvärlig? Du har folk över hela ön.
Någon måste ha sett Christophe nu.
Kanske. Men vad folk ser och vad de säger är två skilda saker.
Haiti är fullt av motsägelser, Dr Alan.
De här dansarna, till exempel. De blöder inte och bränner sig inte.
Ikväll åkallar vi Erzulie, kärleksgudinnan.
- Dansar du ikväll? - Nej, Lucien, det gör jag inte.
- Jo, det gör du. - Nej.
- Är du okej? - Du har affärer att diskutera.
Om han inte vill hjälpa till, reser vi till Christophes by i morgon.
Oroa dig inte för henne.
Ja, honom ska man se upp med.
Kapten Peytraud. Han låtsas vara bokor, en svart trollkarl.
Han är helt avskyvärd.
Han är chef för Tontons Macoutes, Duvaliers hemliga polis.
Du har kanske sett honom tidigare?
- Ja, någonstans. - Var försiktig, min vän.
På Haiti finns det hemligheter som vi inte ens avslöjar för oss själva.
- Marielle. - Ja, Erzulies favorit.
För Marielle är att vara besatt lika naturligt som att andas.
Se upp.
Hur är det med dig?
Marielle nämnde aldrig det som hände den kvällen.
Men från vad jag känner till om besättelse mindes hon nog det inte.
Det kanske var lika bra.
Vi frågade i Christophes by, men inte ens voodooprästinnan ville hjälpa oss.
Jag har ju sagt att han är död.
Vad vet jag om de döda?
Var Christophe fanns, var ett mysterium tills hans syster hittade oss.
Le cimetière.
Kom så går vi.
Hans syster kan ha rätt. Christophe är besatt av döden.
Vi kommer hitta honom.
Det sa du på de tre andra kyrkogårdarna också.
Christophe?
Christophe.
Det här är löjligt. Kom så drar vi. En get...
Jävlar.
Är du okej?
- Det var bara gravplundrare. - Gravplundrare?
- Då känner jag mig mycket bättre. - Du skulle ha sett din min.
Tycker du det här är roligt?
Vi skiter i det här larvet.
Vi hittar inte Christophe i natt - om han ens lever.
Vad menar du "om"? Du såg fotona.
De kunde lika gärna ha tagits innan han dog.
Vad försöker du säga?
Okej, du är min enda kontakt här på Haiti, eller hur?
Först låter du beviset smita, sen slösar vi bort tid.
Tror du jag gör det här för hälsans skull? Allt är en bluff.
Jag klandrar dig inte. Jag har sett kliniken. Ni behöver pengar.
Men tror du Cassedys företag delar ut pengar för ingenting?
- Du tror det rör sig om pengar? - Ja.
Som Schoonbacher talade om dig, var det som om du kunde gå på vatten.
Nu vet jag varför. Skit flyter.
Jaså, vad fan involverar du dig för då?
- Kan du prata med mig? - Christophe.
Christophe, det är jag. Dr Duchamp.
Du minns väl mig?
Jag minns.
Det här är Dr Alan.
Han vill ställa dig några frågor.
Christophe.
Jag vill att du kommer ihåg vad som hände innan du dog.
Du pratade om det en gång med mig.
Jag kommer ihåg allt.
Kistan, begravningen.
Jag såg allt.
Var du sjuk?
Vad var det du kände? Symptomen.
Jag hörde jorden falla ner över mig.
Mörkret tryckte ner mig.
Han säger att den bokor som gjorde honom sån här, slår honom med en piska.
Han tog hans själ och stängde in den.
Han får mig att göra onda saker.
Jag är inte fri längre. Han sätter in mig i andras drömmar.
Jag måste ta ett blodprov och ett tumavtryck.
- Jag kan inte ta med honom till kliniken. - Här bor jag. Inte bland de levande.
Han kommer att hitta mig.
Nej, Christophe, du är inte död.
De försöker lura dig att tro det.
Du har bra minne. Berätta vad du kommer ihåg,
så kan vi hindra dem från att göra det med någon annan.
H jälp oss, Christophe.
Det är ett pulver.
Ett gift.
Det går genom huden
in till själen.
Christophe...
Genom huden.
Ett pulver.
Lucien. Vi måste be dig om hjälp igen. Vi har hittat Christophe.
- Han berättade om giftet... - Inte ett ord till.
Kom så går vi in.
Om du lägger näsan i blöt, kommer mitt folk att skadas.
Världen måste få veta vad som händer här.
Ser du? Hon är idealist.
Hon förstår helt enkelt inte hur farliga tider det är nu.
Det jag är ute efter kommer att rädda många liv. Jag tänker inte ge mig.
Jag vet att du känner mannen som gör pulvret.
Ett namn. Bara ett.
Mannen i hatten är vår man, tror jag.
- Louis Mozart? - Är det viktigt?
Min vän representerar mäktiga intressen, rika amerikanska intressen.
- Amerikanska? - Just det.
De har en fiende som de vill göra till zombie.
Zombie?
- Är det allt? - Det är allt.
100 dollar.
Du har kommit till rätt ställe. Din fiende är så gott som död.
Jag kommer att fånga hans själ som en spindel fångar en fluga i sin väv,
och sätta den i en canari,
som den här.
Om du stänger in zombiens själ,
blir köttet din slav.
Det ger dig makt. Du sänder in det i andras drömmar.
Vems själ är det där?
Den som ägde det här stället tidigare.
Verkligen?
100 dollar.
Jag uttalar besvärjelsen, coup I'aire, i kväll.
Det är inte besvärjelsen jag vill ha.
Jag är ute efter pulvret.
Pulvret.
En del säger att det finns ett sånt. En del säger det.
Celine hade nog fel. Den här killen kan inte hjälpa oss. Förlåt.
Celine? Lucien Celine?
Javisst.
Lucien och jag, vi står varandra så här nära.
Man ska hjälpa sina vänner.
1000 dollar.
700.
400, inte mer.
För Celine,
500.
Okej då. Få se vad du har.
Jag har lite pulver som redan är färdigt.
Gillar du det, blanc? Det är fint.
Kom in.
Med det här pulvret måste man vara mycket försiktig.
Som jag gör det, får man inte en chans till.
500 dollar.
Hur vet vi att det fungerar?
- Vill du ha bevis? - Ja.
Marie.
Orora dig inte. Du har tillräckligt för tio zombies.
Ja.
Du är vacker.
Är du intresserad av arbete?
Han försörjer dig kanske bättre, men jag kan älska dig längre.
Så du ser, blanc? Ingen andra chans. Så var är pengarna?
Pengarna?
Dem får du i morgon, när jag ser geten uppväckt från de döda.
Jag vill se geten levande igen. Zombie, kommer du väl ihåg?
Det är för farligt att vänta på hotellet, så vi sällar oss till pilgrimsskaran.
Och fastän det är pulvret jag är ute efter,
är jag på väg in i något mycket mer.
Vet du, jag kan fortfarande inte se hur du och allt det här hör ihop.
Jag uppfostrades i den här tron. Min far var en houngan.
Jag vigdes åt Erzulie när jag var fyra år.
Första gången jag var besatt var när jag var åtta år.
- Det finns skönhet och medkänsla i det. - Ja, det kan jag förstå.
- Men du är först psykiatriker. - Det är ingen konflikt
mellan min vetenskap och min tro.
Du kan kalla det vad du vill, men på Haiti,
är vår gud inte bara i himlen.
Han är i våra kroppar, i köttet.
Det är något du borde se.
Vad är det här för en ceremoni? Voodoo eller katolsk?
Haiti är 85% katolskt men 110% voodoo.
För oss är Erzulie och Jungfru Maria samma person.
Mår du bra, Dennis?
Ja. Det var bara en dröm. En mardröm.
Hon säger att det här är en av Haitis katedraler.
Inte bara en mycket vacker plats utan också en andlig plats.
Och kanske den är magisk.
De här vattnen är läkande.
WWBC rapporterar från Miami. Det är nu officiellt.
Som svar på månadslånga demonstrationer,
har Duvaliers regering på Haiti förklarat undantagstillstånd.
Polisen och militären har utfärdat utegångsförbud under natten.
Det var vansinnigt. Ena minuten så vackert och fridfullt,
och nästa omringad av hemliga polisen, Tontons Macoutes.
Märkligast av allt, mitt i allt detta,
kunde jag inte glömma zombien, Christophe.
Varför ville de göra något sånt med honom?
Varför ville de göra någon till zombie?
Christophe var mer än patient. Du kände honom tidigare.
Nej, men jag kände till honom. Han var skollärare bara. Ingen viktig.
Men han var inte rädd för att förespråka frihet.
Man beundrade honom. Därför gjorde de honom till vad han är.
I stället för att inge mod, inger han nu bara rädsla.
Dr Alan. Kom med mig.
- Dr Alan, kom med mig nu. - Ja ja, ta det lugnt, bara.
Det är okej.
Dr Alan.
- Ja, det är jag. - Varför är ni här på Haiti?
Det står i passet. Jag är turist. Har kommit för att se landet.
Ja, det lyckliga öfolket.
Så varför besöker ni ett sinnesjukhus?
Jag är antropolog.
Jag kan dra av resan på skatten.
Jag hoppas ni inte jobbar på skatteverket.
Visste ni att den där kvinnan, Marielle Duchamp, är radikal?
Det var hennes far också.
Han försvann.
- Visste ni det? - Nej, det gjorde jag inte.
Det är den där Christophe Durand också.
- Vem är Christophe? - Han ni träffade på kyrkogården.
Kyrkogården?
Jag vet inte vad ni pratar om.
Ni är inte så bra på att ljuga, Dr Alan.
Hör på här, jag är turist.
Jag har inte gjort nåt fel.
Gör det nåt om jag går nu?
Det här landet lever på branten, Dr Alan.
En svaghet på fel ställe, så tippar det tillbaka i slaveriet igen,
- precis som under fransmännen. - Jag är inte...
USA skulle gärna se anarki här, tror jag.
Ja, det här är inte Grenada, Dr Alan.
Jag är här nu.
Det finns folk som jag, som ser till att det inte händer.
Kom ihåg det.
Du behöver inte bevisa nånting. Det var inte nån lapp under dörren.
- Vi borde vänta en dag till. - Vi har inte en dag till.
Om vi är utanför stan är vi okej.
Kom.
Vi firar min framgång. Min stora lycka.
- Så hur står det till med geten? - Affärer först?
Så gör man i Amerika, va?
Du såg honom dö själv, men nu går han.
Fint djur.
Gillar du honom? Du får honom på köpet.
Amerikaner.
Pengarna för pulvret, som vi sa.
Ser du? Jag är känd till och med i Amerika.
De kommer hit och anlitar mig.
Du är en idiot.
Mina pulver fungerar. Jag kanske uttalar en trolldom över dig.
Vill du veta vad jag tycker om dina pulver?
Försiktig, blanc. Ingen andra chans.
Dennis.
Det är piss.
Du är en död man.
Dennis, vad tog åt dig därinne?
Vi måste uppehålla honom lite. Vad vet du om kylarlock?
Vad är det? Nån macho-artad dödsönskan?
Gud, tänk om det hade varit gift.
Det var det. Råttgift, antagligen.
Ge mig din hand. Ser du handflatan?
Ser du myntet? Och...
Ser du giftet han verkligen gav mig?
Yrkesknep.
Här kommer han.
Vänta i bilen.
Du lever fortfarande.
Ja, jag märker det.
Jag kan göra det åt dig. Pulvret du vill ha.
Inga knep den här gången. 1000 dollar. Zombiegiftet.
- Okej. - Men det är vissa regler.
Du måste göra det med mig.
Det finns inget annat sätt.
Stark verkan. Färska ben. Fort.
Vi arbetar här.
Du börjar.
Ingen fara, här begravs de inte djupt.
Det är därför jag kommer hit.
- Det är väl inget barn, va? - Nej, det är inget barn.
Nej.
Det här är ett riktigt praktexemplar.
En trollkvinna.
När hon levde hade hon stor makt.
Nu är hon bara lättare att bära.
Dennis?
- Det stinker. - Vi börjar i morgon kväll.
- Nu ger vi oss iväg härifrån. - Kom då.
Jag tror jag kvar några av min fars gamla skjortor.
- Någon borde passa. - Den här duger.
Nej, det gör den inte.
Nej.
In i jeepen.
Dennis.
Du har ett vackert ansikte.
Flickorna tycker säkert om det.
Gillar du det själv?
Ditt fina vita ansikte?
Jag frågade dig nåt.
Ja, jag gillar det.
Det gör jag också.
Jag låter bli ansiktet.
Jag förstår precis.
Jag tar nästa plan hem. Jag svär.
Det räcker inte längre. Det är för sent.
Du blev varnad.
Jag varnade dig.
Jag är amerikansk medborgare. Tänk på det.
Jag ser inte ambassadören här. Gör du?
Jag är inom medicinsk forskning.
Det är mycket pengar i det. För dig.
Jag vill inte ha pengar.
Jaså? Vad vill du då?
Jag vill höra dig skrika.
Nej. Okej.
Okej.
Du vill höra mig skrika? Då skriker jag.
En gång till.
Det duger inte.
Dennis.
I tre dagar har Marielle varit min skyddsängel,
som har gömt mig, skött mig, lagt om mina sår.
Såren som Peytraud gav mig var för att skrämma mig, inte skada mig.
Jag lever, jag är helskinnad.
Hon sa i morse att hon vill att jag åker hem innan de dödar mig.
Men det kan jag inte.
Du borde inte vara härute. Du borde inte ens gå.
Du, det där receptet tog tusen år att få rätt. Jag vill lära mig det.
Vila.
Han stack genom pungen, bara. Lite smärta, lite skräck.
Han skrämde mig, det är allt.
Det ingår många olika ingredienser i pulvret.
Det är den giftiga havspaddan, Bufo marinus,
samma djur som Lucrezia Borgia använde,
som görs ännu mer giftig genom att den skräms med en stingande havsorm.
Och blåsfiskar, som utsöndrar ett av naturens kraftigaste gift,
tetrodotoxin.
Och en hel lista örter, mineraler,
brända, sedan malda och blandade med imponerande skicklighet.
Allt detta sammanvävt med en magi som är bortom allt vi känner till.
Det hela tar tre dagar och tre nätter.
Jag är redan säker på att, trots allt hans skämtande,
skulle Mozart lätt kunna mäta sig med forskare på Harvard.
Man kan inte äta pulvret i mat. Det skulle döda en helt.
Köttet skulle aldrig återuppstå och tjäna dig.
Kläm. Benen är sköra. Det kommer ut.
Det här är det sista. Snart är det klart.
Gott arbete.
Det är mycket skrämmande, blanc.
Första gången kan man inte skilja på gott och ont.
Efter en stund är det just det som gör en fri.
Det måste begravas med henne en dag till.
Du vill bra gärna ha den där fienden, för du är beredd att gå genom så mycket.
Det är inget.
- Tog han din kvinna eller dina pengar? - Nej.
Varför vill du sätta dig upp mot en sån galning som Peytraud, då?
Ja, jag hör saker.
Giftet är inte för honom.
Det är inte för någon.
Jag vill använda giftet för goda ändamål, för att hjälpa sjuka.
Kan mitt gift användas på sånt sätt?
Ja, jag tror det.
Jag tror det kan bli känt över hela världen.
Tänker du berätta för dem om mig? Säga namnet Louis Mozart,
så att de känner till mitt arbete över hela världen?
Okej, blanc. Kom tillbaka om 24 timmar, får du ditt pulver.
24 timmar går normalt inte så långsamt.
Förr, när jag var mer avslappnad, kunde ett dygn kännas som en timme.
Men, trots att Marielle var rar,
kändes dygnet i strandhuset som en livstid.
Dennis.
Ut härifrån.
Dr Alan?
Nej.
Marielle.
Vi måste ut härifrån.
Inte den här gången. Det är för sent för sånt nu.
De här canari hyser själen från sådana som var herrar i andevärlden.
Nu tjänar deras andar mig.
Hon vet att jag talar sanning, att sådant är möjligt.
Jag vet vilket pris du måste betala för det du gjort.
Fotona vi tog idag talar sitt eget språk.
Om du kommer tillbaka, ställs du inför rätta för mord på Christophes syster.
Domstolen kommer att ta ditt liv, men det är bara en början.
När du är död,
tar jag din själ.
Vad kommer att hända med Marielle?
Du reser hem.
Hon hör hemma här på Haiti.
Jag har ingen anledning att skada henne när du har rest.
Ge dig av, Dennis.
Det är enda sättet.
Förresten, vad drömde du om tidigare idag?
Kvinnan i dina armar? Havet utanför din dörr?
Nej.
Du drömde om mig och om graven. Jag vet, för jag var där.
Och jag är där varje gång du blundar.
Smärtan som jag orsakade dig i rummet däruppe
är ingenting mot smärtan jag kan orsaka i ditt sinne.
Kom ihåg det, Dr Alan.
Du lovade mig 1000 dollar.
Har du glömt ditt löfte?
Jag har inga pengar.
De tog alla pengarna.
Så,
ta det ändå.
Men berätta för dem om mig, blanc.
Säg dem mitt namn.
Ja, det ska jag.
Jag ska säga att du är en som man kan lita på.
Delbetalning.
Inte mer än rätt.
- Använde du babianer? - Jag la pulvret i handflatorna.
Det gick in i blodet. 20 minuter senare var de döda.
Eller de såg döda ut.
Jösses, stämmer de här siffrorna?
- Ja. - Övergången är så snabb.
De är kollade tre gånger. Det är typiska hjärnavläsningar.
Det är mycket specifikt. Bara vissa delar av hjärnan påverkas.
De vitala funktionerna: Andningen, hjärtat.
Ser ut som om man bara tryckt på en knapp.
Men på områdena som styr medvetande, tankar, känslor:
Pang.
Så djuren vet vad som händer med dem?
Ja, hela tiden. En människa skulle också göra det.
Man skulle höra, se, kanske känna, tänka.
Men utan att kunna göra nåt åt det. Bara ligga där och se...
Se död ut, och bli begravd.
Men leva.
Och testerna visade att pulvrets verkan upphörde
efter cirka 12 timmar, och sen är offret helt normalt igen.
Förutom att han då är två meter under jorden,
och ingen hör hur han kvävs till döds.
Tack.
Det är otroligt hur ryktet sprider sig.
Aktierna gick upp en och en halv poäng idag.
Allt baserat på ryktena om vad Dennis kom hem med.
- Tack, älskling. - Jag är bara glad att du kom hem.
De säger på nyheterna att hela landet är i kaos.
Ja, det kan man nog säga.
Vi försöker komma på ett namn på produkten.
Tänka sig att det finns folk som vill kalla ett narkosmedel för "Zombanol".
Jag menar...
Det låter bra.
Jag måste få lite luft. Ursäkta mig.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Förlåt.
Vi måste prata.
Det är nåt fel. Jag känner det.
Jag har försökt ringa i tre dar. Jag får inget svar.
- Hon kan ha rest bort. - Ja. Hon kan vara i fara också.
- Jag måste åka tillbaka. - Lyssna på mig.
Det finns en dörr till det magiska, och du har just gått genom den.
Just nu är du mycket sårbar. Du bör inte åka tillbaka till Haiti nu.
Du skulle vara som en liten skolpojke i en värld av nobelpristagare.
Du bör hålla dig så långt från Haiti som du kan.
Det du har åstadkommit är helt överväldigande.
Det enda jag inte förstår är hur Christophe Durand överlevde?
Hur kunde han tala?
Alex?
Ja, efter vad vi förstår,
grävde nån upp honom ur graven, så han blev inte hjärnskadad.
Är det nåt fel på soppan?
Nej, det är inget fel med den, jag...
- Jag är inte hungrig, bara. - Albert?
Dr Alan är färdig med soppan.
Kanske monsieur vill ha lite sallad i stället?
Nej, jag...
Jag har haft lite problem med magen.
Yrkesskada - dysenteri, styngfluga, malaria.
En skål?
Skål för Dennis,
för hans äventyr och för hans fantastiska upptäckt.
Han har inlett en ny...
Debra? Sätt dig, Debra.
Du kommer att dö. Du har blivit varnad. Du kommer att dö.
Debra.
Han är efter mig, var jag än är. Det förstår jag nu.
Jag har stulit hans mörkaste hemlighet.
Han vill ge igen, och om han inte får mig, tar han ut det på Marielle.
Hallå där, jag är amerikansk medborgare.
Amerikansk medborgare. H jälp mig.
Hallå där, nån.
Lucien.
Lucien knep mig inför näsan på Tontons Macoutes.
Marielle var i säkerhet. Hon vaktades på kliniken, sa han.
Men för Mozart och mig var det en annan sak.
Det här ger dig lite skydd, inget annat.
Precis som din vetenskapliga ob jektivitet.
I det här landet har jag inte känt mig skyddad av nånting.
Du vet inte vad du har drabbats av.
Jag är inte rädd för mig själv.
Det är bra. Upp med dig.
När striden kommer, kommer den inte att utspela sig på gatorna.
Den kommer att utspelas i ditt sinne, i din själ.
Marielle hade rätt. Det måste upphöra.
De här människorna, Peytraud, Duvalier...
De är inte Haiti, de är galna hundar.
Galenheten måste upphöra.
Det är ett misstag. Presidenten och jag, vi står varandra så här nära.
Det är nåt fel, va?
Vi är i våra andars händer nu, du och jag.
Kom ihåg, att vad som än händer,
är döden inte slutet.
Lucien.
Jävlar.
H jälp mig. Snälla, hjälp mig.
Nej.
Låt dem inte begrava mig.
Jag är inte död.
Nånting? Blodtryck? Puls?
Ingenting.
Det är över.
Skriv tiden på lappen.
- Vi meddelar ambassaden i morgon. - Det behövs inte.
Jag har ordnat med allt.
Då så.
Han är död. Nån här tar väl hand om formaliteterna?
Ingen vila.
Du kommer att se allt. Känna allt.
Kylan i kistan,
det är värre, mycket värre.
Lucien Celine, den store houngan... Han är nu också min tjänare.
Lucien kan inte skydda dig. Jag håller fast honom.
Lucien kommer att göra ditt blod till maskar.
Jaså? Hör du mig, blanc?
Hennes huvud kommer att offras i kväll.
Nej, vänta.
Så du får lite sällskap.
Skrik när du vaknar. Skrik så mycket du vill.
Det går inte att slippa ut ur graven.
Här.
Levande.
Du lever.
Jag vet, giftet är fruktansvärt.
Man ser saker som de levande inte kan se.
WWBC rapporterar från Miami.
Vi har just hört från Haiti
att "Baby Doc" Duvalier med fru Michelle och hela familjen
är på väg till flygplatsen.
Det är mitt i natten,
och ingen vet hur det ska tolkas.
Det är nu bekräftat att familjen Duvalier flyr.
På flygplatsen rådde nära nog panik.
Det ryktas att revolution sprider sig i landet
allteftersom nyheten når mindre städer och byar.
Var är din makt nu?
Själva gudarna tar nu sin hämnd.
Din själ är min.
Upp med dig. Jag styr dina tankar nu.
Upp med dig.
Dennis.
H jälp mig.
- Marielle. - H jälp mig.
- Marielle.
H jälp mig.
Dennis.
Det är ditt fel.
- Det var ditt verk. - Det var ditt verk...
- som ligger bakom det här. - Det är ditt verk som ligger bakom.
Peytraud?
Peytraud.
Dennis?
Peytraud.
- Nej. - H jälp oss, snälla Lucien.
Nej.
Vänta lite. Jag lämnar inte den här kvar i ett stycke.
Ingen vila för dig.
Ingen vila för dig, blanc.
Du följer med mig.
Du följer med mig till helvetet.
Din jävel.
Jag är trött på den här skiten.
- Vad är det du vill? - Jag vill höra dig skrika.
Nej.
Jo.
Dennis?
Är du okej?
Mardrömmen är över. Det är över.
ZOMBIEPULVRET OCH DESS AKTIVA INGREDIENS TETRODOTOXIN,
UNDERSÖKS FÖR NÄRVARANDE
BÅDE I EUR0PA 0CH I FÖRENTA STATERNA.
HUR DET FUNGERAR ÄR FORTFARANDE ETT MYSTERIUM.
Ripped by: SkyFury